- Kungen kommer. - Nåt är annorlunda. Kungen kommer.
Gisborne tänker äkta Marion.
Jag lovade - för att rädda mitt och fars liv. Han har vissa kvaliteter!
Gisborne for till Heliga landet för att mörda kungen.
Läkaren kom hit varje dag. Han heter Pitts.
Vad led han av? Säg sanningen.
- Han var i London. - Han var i Heliga landet.
- Läkaren behandlade inte Gisborne. - Hur ska jag kunna tacka dig?
Allan. Var är Allan? Och Will?
- Jag har en egen plan. - Nattväktaren?
En sista tur för att göra giftermålet mer uthärdligt.
- Sheriffen tänker döda kungen. - Nu ska vi leka, Nattväktaren!
Nattväktaren blir din död.
- Nu har jag dig! - Robin...
- Det är illa, eller hur? - Hon är döende.
- Vad gör du? Du gör henne illa! - Hon känner inte ett dugg.
- Var är läkaren?! Jag kan inte vänta! - Vad har jag gjort...?
Sheriffen och Gisborne är snart här.
- Er vän är död. - Död...?
Marion...
Robin! Hallå, Robin!
Kom ut! Var gömmer ni er?
Ni börjar bli slö, min vän. Kunde det bli enklare?
Kanske om ni tog mig i handen och visade vägen?
- Ledtråd: Nej. - Var är Allan och Will?
- Nu. - Stanna!
Stanna, annars skjuter vi!
Ni är bara två. Hur många tror du att de är?
Ett dussin, som mest. I den inre kretsen.
- Och den yttre? - Det vet jag inte.
Du missförstår mig, min vän. Ni kan inte förhandla.
Om läkaren dör har du inga bevis mot Gisborne.
Vänta lite. Varför flyr de inte? Hood måste vara därinne!
John? Vad gör vi nu?
- Långtråkigt. Döda dem. - Intag position!
John? Vi kommer bestämt att dö.
- En bra dag. - Vad?
En bra dag att dö. Det är ett talesätt.
- Sikta! - Jag avskyr talesätt.
- Där är Hood! Skjut! - Robin!
Min tand!
Var är min tand?
Gisborne! Var är min tand?
Vad är det här?! Hood dödar inte!
Skjut inte!
Det är jag!
- Ur vägen! - Döda honom.
- Jag har tjänat er väl! - Ni behövs inte mer. Döda honom.
Du börjar lära dig.
Andra ledet framåt!
Det är en bra dag!
- Kom igen, då! - Det är rena självmordet!
Kungen återvänder!
- Gör nåt! - Omgruppering!
- Få mig härifrån. - Kungen återvänder!
Reträtt!
Jag slog ut en tand!
- Var har ni hållit hus? - Jag kan förklara.
- Det var en kvinna som födde barn... - Vi tänkte stjäla Gisbornes pengar.
Vi tänkte gå till Scarborough.
- Så var det. Vad kan jag säga? - Förlåt.
Jag menar det verkligen.
Nu är vi iallafall här. Vi räddade livhanken på er, faktiskt.
Vad är det? Vi har ju sagt förlåt.
Marion... Gisborne knivhögg henne igår.
- Hon är... - Hon är död.
Marion är död.
- Vi måste begrava henne. - Hon ska hem till sin far.
John, jag vill att du...
Djaq, du gör i ordning kroppen. Will, du får göra en...
- Du får göra en kista... - I sinom tid.
Först tar vi farväl.
Hon var en god kvinna. Vänlig och omtänksam.
God? Ja, det var hon sannerligen.
Det var hon.
Hon var rätt skaplig. Ja...
- Henne tyckte vi om. - Henne älskade vi. Jag älskade.
Jag älskade henne, men jag sa det aldrig.
Hon visste det. Vi visste allihop.
Ursäkta, men hon andas faktiskt.
- Imma på knivbladet. Hon andas. - Jag sa ju det!
Läkarens sövningsmedel. Jag har hört talas om det. Odört.
Om man får för mycket slutar man andas.
Men om man är ung och stark kämpar kroppen emot.
- Man återvänder från de döda. - Hon dog, alltså?
- Och kom tillbaka! - Det är ju...
Marion? Marion? Marion!
- Var har jag varit? - Jag vet inte.
Men jag är glad att du är tillbaka.
Jag hade velat ta kål på Robin innan kungen kommer hem.
- Vad är det? - Kungen kommer inte.
- Vad menar ni med det? - Han är i Heliga landet.
Jag har anlitat en bluffmakare. Tänk efter.
Skulle den riktige kungen komma till Nottingham för att småprata?
Ledtråd: Nej. Hur många av våra fränder är emot oss?
Våra patetiska lorder. Hur många smider ränker?
De ler, ljuger, bidar sin tid, medan de förbereder kungens återkomst.
Rikard Lejonhjärta! När han visar sig, sviker de oss.
Ingen av dem har nånsin sett kungen. På det här sättet får vi veta.
- Sammansvärjningarna avslöjas. - Varför sa ni inget?
Ta det inte personligt. Nu får du ju flickan, förresten.
- Ja, men allt byggs på en lögn. - Hur ska du kunna leva med det?
- Om Edward är en av dem? - Då dör han!
Byt plats.
- Det är mitt fel. - Nej, sheriffens och Gisbornes.
När kungen kommer, slår sheriffen till.
Han vill mörda kungen. Hjälp mig.
Marion gifter sig på Locksley på lördag.
Sheriffen ska möta kungen. Han tror att alla är på bröllopet-
- så att han kan mörda kungen.
Vi måste glömma bröllopet. Vi måste till Nottingham.
- "Vi"? Knappast. - Du, jag och några lojala adelsmän.
Det är dags att agera. Vi måste försvara vår kung.
Marion, då? Vi kan inte lämna henne med Gisborne vid altaret.
- Gisborne kommer. - Jag ser till att han försvinner.
- Sir Guy. - Jag måste prata med Marion.
Hon är tyvärr opasslig. Hon sover.
- Såhär dags? - Hon är sjuk.
- Hon är inte här. - Hon är här.
Jag visste det. Hon tänker inte hålla sitt löfte.
- Hon kommer inte undan. - Sir Guy...
- Sluta! Var är hon? - Hon är skadad.
Jag vet inte hur. Hon kanske föll. Jag ljuger inte!
Jag sa ju det.
Hon är blek. Marion?
Var inte rädd. Det är bara jag.
Hon är sjuk. Jag skickar efter läkaren.
Det behövs inte. Hon behöver bara vila.
Det kanske är hennes förväntan inför bröllopet.
Är det sant? Är hon förväntansfull?
- Hade ni något att säga henne? - Ja.
Hälsa henne att även jag är...
- Adjö. - Adjö, sir Guy.
"Skicka efter en läkare"? Han dödade ju just en. Han är vidrig.
- Har han dödat en läkare? - Ja. Pitts.
Han lovade att vittna, men han ljög. Jag är glad att han är död.
Ja, men nu måste hon gifta sig med Gisborne. Imorgon.
- Jag ska lösa det här, Marion. - Vi måste talas vid, Robin.
- Har du verkligen en lösning? - Jag kommer på nåt.
- Lova inte för mycket. - Om de gifter sig är det försent.
Berätta om din plan, då.
- Jag kommer på något, Edward. - Nej, det duger inte!
Låt henne inte hoppas förgäves. Bespara henne det.
Om du inte kan rädda henne, gör då det rätta och släpp henne.
Vet du vad?
Jag är utled på att göra det rätta.
Robin? Jag behöver din hjälp.
Robin?
- Jag visste att du skulle vara här. - Det här är min by.
Minns du hur vi brukade sitta här?
Vi sa att det inte fanns nån bättre plats i hela England.
Gisborne stjäl mitt liv.
Och du måste låta honom göra det.
Du hörde vad Edward sa. Kungen är i fara.
- Vi måste rädda England. - Just nu känns Locksley viktigare.
Det är väl inte Locksley egentligen? Det är Marion.
Vi måste släppa henne. Jag säger vi, men jag menar du.
- Det måste finnas ett sätt. - Kungen kommer tillbaka!
Om sheriffen blir avsatt finns det hopp för England.
- Gör det? - Ja! Sheriffen åker ut.
Du kommer tillbaka. Det är bara fråga om några dagar.
Du får ditt gods tillbaka.
Du ska bo på Locksley och jag ska bo på Bonchurch.
Det är inte stort, men det räcker. Man kan lätt gå bort sig där.
Vet du vad? Om du vill gå bort dig...
...kan du börja öva direkt.
Det där menar du inte.
En sämre man hade blivit förolämpad och sårad.
Det finns ingen sämre man, Much.
Du är sämst av alla.
Du bryr dig bara om tak över huvudet och mat i magen.
Du häver ur dig varenda ytlig tanke som föresvävar dig.
Du är som en blemma på min hud.
Jag kliar och kliar, men du försvinner aldrig.
Försvinn själv!
Marion!
Vad gör Merton och de andra adelsmännen?
- De är beredda. - Ska ni förvarna kungen?
Om vi kan. Annars skyddar vi honom när han kommer.
Det är livsfarligt att konspirera mot sheriffen. Om ni åker fast...
- Jag har väntat alltför länge. - Och Robin?
Vad är det med honom?
Han ledde kungens livgarde förut. Han hjälper dig.
Det tror jag inte. Han vill stoppa ditt bröllop.
- Det går inte. - Jag har sagt det.
Tror du att Gisborne åkte till Heliga landet och försökte mörda kungen?
- Jag vet inte vad jag ska tro. - För du mig till honom?
- Robin? - Nej, Gisborne. Jag måste fråga.
Finkamma landet efter Nattväktaren. Jag vill ha honom innan skymningen.
- Marion! - Jag mår bra.
Vi har utsatts för ett litet rån. Men du är helt och hållet trygg.
- Du miste väl inget viktigt? - Jag tar tillbaka det.
- Jag har en svår fråga. - Så intressant.
- Försökte du mörda kungen? - Vasa?
Är det sant att du inte låg isolerad med feber i fjol-
- utan var i Heliga landet och försökte mörda kungen?
Robin Hood... Du har pratat med honom.
Det här är ett rykte som går och jag måste få veta.
Jag kan inte äkta dig om det är sant.
Det är bara rykten, Marion.
Du måste vara försiktig med vem du lyssnar på.
Dagen då kungen återvänder är en glädjens dag för mig.
- Det är vår bröllopsdag. - Jag är inte säker.
- Du måste vara säker. - Men...
Ser du inte vad du gör med mig? Min passion för dig.
- Jag har aldrig känt såhär förut. - Jag måste gå.
- Inte förrän du tror mig. - Jag tror dig.
Hur mår du?
Jag har besökt Guy. Jag utmanade honom.
Låt mig gissa... Du frågade om han var förrädare.
- Han nekade och du trodde honom. - Ja.
- Du har nog fel beträffande honom. - Tro mig - jag har rätt.
Skillnaden mellan er båda kanske inte är så stor.
Lyder inte din tes så? Är inte det Robin Hoods världsbild?
- Vad då för tes? - Att alla är lika.
Att fattiga och rika förtjänar lika mycket.
Varför gäller det inte de som lider en annan slags brist?
- Brist på kärlek. - Brist på kärlek...?
Nattväktaren...
Farväl, Robin. Vi måste växa upp och acceptera våra öden.
- Gifter du dig med honom? - Jag gifter mig med honom.
Då, så. Du sa åt mig att växa upp. Det ska jag göra.
Robin? Vart ska du?
- Hur blir det med vapnen? - Alla har vapen under manteln.
- Jag ska varsko kungens livgarde. - Jag är orolig.
- Tänk om sheriffen... - Han tänker försöka döda kungen.
Vi har kungens livgarde på vår sida.
Och inte bara det: Vi har rätten på vår sida. Rättvisa!
Vi har väntat alltför länge.
Vi är Robin Hoods män. Vi vill skydda kungen.
Släpp in dem. De är pålitliga.
Much tjänade kungen i Antiochia. Är inte Robin med?
- Robin är... inte sig själv. - Det finns ingen Robin.
- Herrn? Beträffande er familj... - Jag har ingen familj, Thornton.
Thornton? Är ni gift?
- Min hustru är tyvärr död, sir. - Förstod hon er?
Det tror jag, sir.
- Det är viktigast av allt. - Sannerligen, sir.
Jag har gjort mig skyldig till förbrytelser.
Fruktansvärda förbrytelser.
Men när jag äktar Marion kommer de att sköljas bort.
Hennes rena hjärta kommer att rena mitt.
- Var försiktig. - Jag lovar.
Jag hoppas att utsmyckningen behagar dig.
- Jag hoppas att jag behagar dig. - Du ska inte vara här.
- Vem ska vara här? - Du ska vänta på mig i kyrkan.
Förlåt. Det visste jag inte.
Har du aldrig varit på bröllop förut? Vänta på mig därinne.
- Jag har drömt om den här dagen. - Gå.
- Sir Edward? - Han behövdes på annat håll.
- Vad är det? - Ingenting.
- Det känns konstigt utan Robin. - Vi klarar oss.
Han har fattat sitt beslut. Vi klarar oss.
Vad gör du?
Det är nåt jag måste göra. Jag måste hitta Robin.
Kom. Nu hänger det på oss.
Ers majestät...
Välkommen hem!
Jag heter Much. Jag tjänstgjorde i kungens livgarde.
Edward... Marion!
Ers majestät...
Välkommen till Nottinghamshire - konungens eget grevskap.
- Vi är glada att vara tillbaka. - Det är jag övertygad om.
Trogna undersåtar! Vi har överlevt vistelsen i Heliga landet...
...och är tacksamma för ert varma välkomnande.
Men det finns några ibland oss som är illojala.
Som konspirerar mot överheten.
Som inte förstår vad lag och ordning innebär!
De måste tillintetgöras omedelbart.
- Grip sheriff Vaizey! - Mig...?
- Fängsla honom! - Mig?! Din tölp!
Grip dem - allihop! Din dumma pajas!
Trogna undersåtar! Sheriffen måste dömas enligt lag och rätt.
I ett fall som detta ska ni vittna på franskt vis.
- På franskt vis...? - Walter, lord av Merton!
Gå till vänster - ā gauche - för att vittna för sheriffen.
Gå till höger - ā droit - för att vittna mot sheriffen.
Önskar ni vittna mot sheriffen? Utmärkt.
Gud bevare konungen!
Stoppa bröllopet! Stoppa bröllopet!
Stoppa bröllopet! Det är inte kungen!
Kungen är en bedragare! Kungen är inte i Nottingham!
Det har ingen betydelse för ett bröllop.
- Visste du om det här? - Prästen har rätt.
- Det spelar ingen roll. Vår lycka... - Vad mer har du ljugit om?
Han försökte mörda kungen!
- Jag har felat, men du renar mig. - Om det inte är kungen...
Sheriffen har iscensatt det för att göra sig av med fienden.
- Far! Jag måste till Nottingham. - Han är i trygghet.
Han kommer att skonas. Mitt inflytande gynnar dig.
Som min svärfar är han trygg. Som min svärfar.
- Du är grym. - Det här är fel!
Ni måste ha legitima skäl till att protestera.
- Jag har moraliska skäl! - Få ut honom!
Han är en förrädare och lögnare. Räcker det?
Och hennes hjärta tillhör en annan!
Låt henne berätta det. Marion!
Berätta för dem, mylady.
Ja, Marion. Berätta för dem.
Tänk på din far.
Det är inte sant. Jag beklagar.
Jag vet att ni menar väl, men mitt hjärta hör hemma här.
- Fortsätt. - Jag förstår inte! Det är fel!
- Har ni ringen? - Han behöver er, Marion!
Ett klokt beslut. Du kommer att tacka mig.
- Ringen ska sitta på vänster hand. - Nej, den passar bättre på höger.
Tar du denne man och hans häst som dina ledsagare härifrån?
Herrn! Kungen är inte kungen! Han är en bedragare!
- En fälla! Vilka är där? - Allihop. Hela vårt band.
Min far leder upproret.
Före detta sheriffen Edward av Knighton.
- Berätta sanningen, Edward. - Det ska jag göra.
Vi kan hämta henne åt er, sir.
Nej. Låt henne gå.
Lord Knighton, gå till vänster för att vittna för sheriffen-
- eller till höger för att vittna mot sheriffen.
- Vi får inte bli sedda. - Jag tar östra porten.
Vi provar med den västra.
- Marion? - Robin!
Much!
Ska vi klättra? Du vet att jag avskyr att klättra.
Önskar ni vittna mot sheriffen?
Ledtråd: Nej.
Det är en fälla! Det där är inte kungen!
- Grip bedragaren! - Jag tyckte väl att nåt var fel.
- Grip honom. - Spring!
Det här är inte roligt!
- Ska vi? - Jag trodde att allt var över.
- Skönt att du är tillbaka. - Skönt att vara tillbaka!
Robin!
Sakta i backarna, min vän. Ledsen att göra er besviken-
- men ni vet hur det här går till. Upp med händerna.
- Ni förstörde min lilla lek. - Fånga repet, John!
Stå stilla, så är ni snälla.
Man kan nog tryggt påstå att audiensen hos kungen är inställd.
Kom, pojkar. Nu går vi hem.
Kom tillbaka! Släpp ner mig!